Не лише прикметники, а й також прислівники утворюють ступені порівняння, адже по-різному залежно від обставин можуть проявлятись не лише ознаки предметів, а й ознаки дій. У процесі виконання цього завдання дитина опрацьовуватиме ступені порівняння прислівників, але робитиме це дитина в дещо іншій формі, ніж у попередній вправі, де школяр працював зі ступенями порівняння прикметників. На екрані перед учнем міститься зображення вказівника, на якому має міститись три слова — один і той самий прислівник, але в різних ступенях порівняння. Якщо при виконанні попереднього завдання учень мав початкову форму й перетворював її на вищий та найвищий ступені відповідно, то цього разу школяр виконуватиме протилежне завдання: вищий та найвищий ступені порівняння прислівника вже є в наявності, і дитині необхідно знайти та вписати початкову форму цього слова. Важливо не заплутатись. Якщо вища форма прислівника виглядає як «веселіше», а найвища — «найвеселіше», то початкова форма теж має відповідати на таке саме питання, залишаючись прислівником, тобто являти собою слово «весело» («як?»), але не «веселий». Дитина аналізує корінь прислівника, розуміючи лексичне значення кожної форми і знаходячи відповідну початкову форму, тотожну за сенсом. Необхідно пам’ятати: прислівники не мають закінчення, і початкова форма слів, що належать до цієї частини мови, закінчується на суфікс, наприклад, на суфікс «о», наприклад, «весело», «сумно» тощо. При зміні ступеня порівняння суфікс замінюється на інший, наприклад, на «іше», скажімо, у слові «веселіше». Коли дитина вписує початкову форму прислівника, то проходить на новий етап завдання, де треба буде опрацювати інше слово.